Anterior în Walking Dead la AMC...
Am fost cu Beth.
Este un plimbăreţ. Încep să mă descurc cu asta.
Cât de curând nu voi mai avea nevoie de tine.
Am fost cu ea o vreme.
Beth, fugi!
Nu te voi lăsa.
Ieşi, mergi în susul drumului! Ne vedem acolo!
Dar este în viaţă?
Maşină neagră, şi o cruce albă vopsită.
Am încercat s-o urmăresc, am încercat.
Este moartă?
Este doar dispărută.
Hei! Alo!
Hei!
Totul este bine. Bine?
Pune-l jos. Aruncă-l chiar acum.
Sunt Dr. Steven Edwards.
Acesta este ofiţerul Dawn Lerner. Cum te simţi?
Unde sunt?
Spitalul Grady Memorial din Atlanta.
Cum am ajuns aici?
Ofiţerii mei te-au găsit pe marginea drumului.
Aveai încheietura fracturată
şi ai avut o rană superficială la cap.
Îţi poţi aminti numele?
Beth.
- Bărbatul cu care eram, e şi el aici? - Erai singură.
Dacă nu te salvam, ai fi fost o plimbăreaţă acum.
Aşa că ne eşti datoare.
Traducerea şi adaptarea: AMC & PTA subs.ro team (c) www.subs.ro
Câţiva dintre ei erau pe fugă acum o săptămână.
Au găsit două cutii de Bisquick
şi o casetă cu Merle Haggard la staţia de camioane,
şi apoi acest om sub pod.
Şoc cardiac şi deshidratare extremă.
Am încercat să fac ce am putut.
Şi ce este?
Dacă pacientul nu arată niciun semn de îmbunătăţire...
Ei bine, e decizia lui Dawn.
Stai aşa.
Hai, corpul se răceşte.
Câţi oameni trăiesc aici?
Suficienţi să putem trăi.
Unii am început aici, alţii au venit ca pacienţi.
Fiecare are o treabă.
Îl putem îngropa?
Nu, ieşim doar când este necesar.
Poate că nu este cel mai bun sistem de eliminare,
dar lucrăm cu ce avem.
Am reuşit să asigurăm scările şi să le păzim,
dar ferestrele sunt sparte la parter.
Plimbăreţii îşi găsesc drumul prin bază când aud zgomote.
Şi când corpurile sunt calde sau suficient de calde,
curăţă o parte din mizerie.
Foloseşte tot ce poţi.
În plus, este cea mai rapidă cale.
Arăţi din e în ce mai bine.
Avem un indiciul legat de nişte arme,
aşa că eu şi partenerul meu suntem destul de departe.
Şi apoi când te-am văzut,
mergând pe tot drumul.
Nu-ţi aminteşti de mine?
Mă luptam cu un plimbăreţ.
Şi apoi, totul s-a înceţoşat.
Da, unul se uita la coapsele tale când am apărut.
Dar am ajuns înainte.
L-am terminat pe acel plimbăreţ.
Sunt Gorman.
Când cineva îţi face o favoare,
este politicos să arăţi un pic de apreciere.
Decât dacă vrei să scriu tot ce iei.
Orice costă, nu?
Îl vom găsi pe Joan.
Până atunci, avem treabă la spălătorie şi-mi vreau uniforma...
...spălată separat şi călcată.
Ştiu.
Isteţule.
Obişnuiam să mă simt de parcă mă înecam încercări.
Acum oceanele sunt uscate
şi eu mă sufoc în plictiseală.
Avem noroc.
Mă simt destul de în siguranţă ca să mă plictisesc,
deci avem noroc.
Este Junior Kimbrough. Îţi place?
Nu-mi amintesc de când nu am mai ascultat o înregistrare.
Este una din puţinele plăceri pe care le am ca doctor aici.
Asta şi orice ar fi asta?
Porcuşor de guineea.
Unde e mâncarea ta?
Cu cât iau mai mult, cu atât datorez mai mult, nu?
Hei.
Ai încercat vreodată porcuşor de guineea?
Nu cred.
Nu l-aş numi specialitate.
Aşează-te.
Dawn nu trebuie să ştie. Haide.
Ei bine?
Este destul de bun pentru Peru.
Este un Caravaggio.
L-am găsit pe străzi afară de High.
Ca şi gunoiul.
Este minunat.
Nu mai are un loc.
Arta nu reprezintă supravieţuirea.
Este legat de transcendenţă.
A fi mai mult decât animalele.
A ne ridica deasupra.
Nu mai putem face asta?
Nu ştiu.
Cânt.
Încă mai cânt.
- Avem unul nou. - I-am găsit portofelul.
Numele lui este Gavin Trevitt.
A sărit de la apartamentele de la primul etaj, încercând să scape de cineva.
A pierdut mult sânge şi semnele vitale scad.
Nu cred că va supravieţui.
- Deja i-am dat gaz... - Mă descurc.
Ai spus că vrei să salvezi oameni, să-l salvezi.
Nici măcar nu ştiu ce răni are.
Uite, acesta nu va reuşi. Ai spus că nu vrei să irosesc resursele.
Azi vreau să încerci.
Bine, pune EKG şi ultrasunetele în baterie.
Bine.
Acum ataşează-le la pacient.
Pneumotorax. Are un plămân perforat.
Beth, am nevoie de un ac mai mare din cabinet.
VA trăi?
A căzut de pe o clădire, Dawn.
Va trăi?
Vezi aceste vânătăi?
Are sângerare internă,
dar am nevoie de o tomografie să văd cât de rău.
Şi chiar dacă aş putea determina asta,
nu am uneltele să-l salvez.
Ţi-am spus că este o risipă de resurse.
Steve, vrea să înţeleagă miza.
- Întotdeauna este astfel? - Numai în zilele proaste.
Din nefericire pentru noi numai aşa ceva are.
Noah ţi-a lăsat un tricou nou.
Ce are acesta?
Îi plac lucrurile frumoase.
Trebuie să-i placă biroul tău.
Cu toţii avem căi s-o facem să plătească.
Te voi aştepta afară.
Dawn are nevoie de tine.
Are noroc că am găsit-o.
La orice te gândeai, nu merită.
Bine, ai două opţiuni.
Ori îţi tăiem braţul, ori o faci tu.
La naiba cu tine şi nenorocita ta!
- Isteaţo. - Gorman, pleacă de aici!
Este anestezic. Vei avea nevoie.
- Du-te naiba. - A ales. Fă-o.
Fă-o.
Nu! Am spus să mă lăsaţi în pace!
Nu te vom lăsa să mori.
Nu te vom lăsa să te transformi.
Unde crezi că te duci?
- Nu pot ajuta. - Vrei să moară?
Beth, vreau s-o ţii.
Fă-o acum.
- Este în regulă. - Haide.
Ia-ţi mâinile de pe mine!
Nu mă întorc la el!
Nu trebuie.
- Nu-i poţi controla. - Ba da.
Beth, eşti gata?
Eşti bine?
Sunt Noah.
De la Lollipop Guild.
Beth.
Mulţumesc pentru asta.
M-am gândit că ai nevoie să te ia cineva
după dimineaţa asta.
Cred că ar fi trebuit să-ţi aduc toată tava.
Uite, astea ar trebui să se potrivească.
Ştii ce s-a întâmplat cu Joan?
Dacă ar fi stat, ar fi muncit o vreme,
nu ar fi putut pleca?
Încă nu am văzut să funcţioneze astfel.
De cât timp eşti aici?
Cred că de un an.
Eu şi tata eram destul de terminaţi când ne-au găsit.
Au spus că pot salva doar unul.
Pentru multă vreme, i-am crezut.
Acum am înţeles.
Tata era mai mare, mai puternic.
Am fi putut lupta. Am fi fost o ameninţare.
L-au lăsat în urmă în adins?
Şi Dawn s-a uitat în altă parte.
Vezi, ea conduce, dar de abia.
Şi devine din ce în ce mai rău.
De aceea voi pleca la momentul optim.
Am venit să-mi caut unchiul.
Trebuie să mă întorc la mama.
Unde este casa?
Richmond.
Virginia.
Avem ziduri.
Mă cred sfrijit.
Mă cred slab.
Dar nu ştiu nimic despre mine.
Despre ce sunt.
Despre ce eşti.
Shepherd, deja ai făcut tură dublă.
- Mă ocup eu de aici. - Da doamnă. Mulţumesc.
Ştiu că nu ai mâncat micul dejun.
Tratat de pace?
Nu am nevoie de mult.
Nu voi sta mai mult decât mă faci.
Nu ar trebui să vezi asta ca pe o pedeapsă.
Îţi ofer mâncare, haine şi protecţie.
Ai mai avut aşa ceva gratis?
Nu am cerut ajutorul tău.
Dar aveai nevoie de el.
Încearcă să vezi binele pe care îl facem.
Dificil cum a fost, am salvat viaţa lui Joan.
Viaţa lui Trevitt. Ţi-am salvat viaţa.
Eu îi ţin pe toţi aici.
Nu este ceva nesemnificant.
Ne-a luat mult să ajungem aici, Beth.
Şi cred că ce avem înainte de asta nu s-a terminat.
Şi când vom fi salvaţi,
când se va termina coşmarul,
va trebui să reconstruim.
Tu nu crezi cu adevărat că cineva va veni după noi?
Sunt tot oameni ca noi, Beth.
Oamenii încearcă să ţină lumea vie, s-o repare.
Şi până atunci, va trebui să contribuim cu toţii.
Să facem compromisuri.
Dacă luăm, dacă înapoi.
Doar aşa este corect.
Aşa că, continuă să munceşti pentru ce eşti datoare,
şi vei ieşi de aici foarte repede.
- Dacă asta îţi doreşti. - Asta este.
Atunci, va trebui să mănânci.
Altfel vei fi slăbită.
Nu te vei vindeca, vei avea nevoie de mai mult tratament,
şi nu îţi vei putea face treaba.
Ştiu că nu ai cerut asta.
Nici eu.
E foarte drăguţ.
Îl voi aduce pe dr. Edwards.
Nu, te rog.
Nu încă.
Îmi pare atât de rău.
Îi poate controla.
Dar n-o face, pentru că este mai uşor.
Pentru că este o laşă.
Ce ţi-a făcut?
Nu contează.
Bănuiesc că este mai uşor să faci pact cu diavolul
când nu tu trebuie să plăteşti preţul.
Ai pierdut ceva?
Sunt ale tale, nu-i aşa?
Măr acru.
Ca cele de la pediatrie.
Presupun că le poţi gusta.
Să vezi dacă observi ceva.
- Nu vreau. - Haide.
Vreau doar să mă asigur că le returnez adevăratului proprietar.
Da. Aşa.
- Aşa. Aşa. - Las-o în pace.
Fata ar fi trebuit să fie a mea.
Nimeni nu este al tău, Gorman.
Nimeni.
Şi dacă crezi că îl poţi aduce pe Joan înapoi...
O voi aduce înapoi.
Crezi că Dawn mă va opri?
Da.
Îl susţii, doctore?
Ce se va întâmpla când te îmbolnăveşti, Gorman?
Când te infectezi?
Când vei fi bătut?
Cred că va fi cineva.
Altcineva în afară de tine.
Gorman.
Şi poate cineva care este la conducere care nu este ea.
De ce mai stai?
Poţi pleca oricând doreşti.
De ce ma stai aici?
Bine ai venit la etajul subteran al Spitalului Grady Memorial.
Asta nu este o cale de ieşire. Nu există aşa ceva.
Nu de aici.
De ce m-ai adus aici?
Priveşte.
Când stau şi mă gândesc prea mult,
şi aici şi mă uit la asta.
De ce m-ai adus aici?
M-ai întrebat de ce mai stau?
Haide. Să îţi spun o poveste.
Când totul a început, Dawn a raportat unui tip pe nume Hanson.
Au avut ordine să elibereze spitalul,
şi să îi mute pe toţi în Butler Park.
Era aproape mijlocul nopţii când auzit avioanele,
bombele.
Ţipetele.
Eu eram la etajul trei.
Dawn şi Hanson făceau o ultimă căutare.
Şi ştiam că era rău.
Dar nu ştiam cât de rău până nu am ajuns aici.
Oraşul se prăbuşea.
Şi toţi eram evacuaţi...
dispăreau.
La început, am ţinut pentru noi.
Până am rămas fără hrană.
Am început să facem ture afară câţiva din noi.
Am văzut oameni care aveau nevoie de ajutor.
Care abia mai rezistau.
Dar abia mai rezistam şi noi.
A venit o vreme când nu am mai putut ignora.
Am găsit acest copil.
Napalmul îi ardeau hainele
pielea.
Dawn a spus că nu putem risipi resursele.
Aşa că am făcut o înţelegere.
Am folosit ce am putut ca să-l vindec,
şi el va compensa pentru noi prin muncă.
Acum...
Nu tu eşti problema.
Am pierdut oameni.
Asta a fost problema.
Hanson a cedat nervos. A luat nişte decizii prin care au murit oameni.
Dawn a avut grijă.
A avut grijă de el.
Ne-a văzut reuşind.
Ne-a ţinut împreună.
Ne-a ţinut în viaţă.
Numeşti asta viaţă?
Încă respirăm.
Pacienţii pe care îi aducem aici încă respiră.
În afară acestor ziduri, singuri, neprotejaţi, ar fi morţi.
Noi am fi morţi.
Nu suntem noi cei care o facem.
Oricât de rău se ajunge,
tot este mai bine decât acolo jos.
Ar trebui să mă întorc.
Ce zici să te mai uiţi la dl. Trevitt şi să mai stai o zi?
Bine.
Este stabil, mai administrează-i în 75mg de Clozapine.
Şi mâine un nou început.
Sigur.
Încă aici?
Hei.
Nu.
Ce?
Nu.
Ce i-ai făcut?
Eu...
Era bine până când voi doi aţi rămas singuri cu el.
Ceva s-a întâmplat. Vreau să îmi spui.
A fost un accident. Beth a uitat să ia nişte tifon.
Eu dădeam cu mopul. Cred că am deconectat ventilatorul cumva.
- S-a oprit doar pentru un minut. - Dar noi...
L-am făcut să meargă din nou.
Du-l în biroul meu.
Dawn, a fost un accident. A fost un accident.
Nu asta s-a întâmplat.
A început să se zbată.
Să se zbată?
I-ai dat Clonazepam, nu?
Cloz... Clozapine.
Ai spus Clozapine.
Nu, n-am zis.
Te rog!
Beth, trebuie să ne ocupăm de dl. Trevitt cât mai este cald.
- Trebuie să îi opresc! - Te rog, opreşte-te!
- Te rog! - Nu putem... nu-i putem opri.
Chiar crezi că nu am ştiut.
Noah este deştept.
Probabil cel mai bun muncitor.
Dar acea poveste pe care a spus-o legată de ventilator.
Băiatul nu prea ştie să mintă.
Dacă ştiai, atunci de ce nu ai...
Nu am vrut. Am fost nevoită.
Greşelile unui om bun aproape că ne-a terminat,
şi să fie al naibii dacă mai las asta să se întâmple.
Orice sacrificiu pe care îl facem, trebuie să fie pentru binele suprem.
În momentul în care pierdem asta din vedere,
totul s-a terminat.
Chestia este că, tu nu eşti binele suprem.
- Nu eşti suficient de puternică. - Sunt puternică.
Câţi oameni şi-au riscat vieţile ca să te salveze pe tine?
Aici, tu eşti parte din sistem.
Saloanele îmi ţin ofiţerii fericiţi.
Cu cât ofiţerii mei sunt mai fericit,
cu atât ei vor lucra mai mult să facă lucrurile să meargă.
Şi asta nu a fost uşor.
Au făcut compromisuri,
dar funcţionează.
Şi după ce ne-au salvat,
ne vor ajuta să ne revenim.
Pentru că noi suntem cei care rezistăm.
Ăsta este binele pe care îl facem aici.
Ăsta este binele pe care tu îl faci aici.
Asta face să merite.
Dar acolo...
tu eşti nimic.
Exceptând moartă, sau povara cuiva.
- Prostii. - Da?
Am văzut asta exact cum ai intrat aici.
Şi asta este prostie?
Unii oameni nu sunt meniţi pentru viaţa asta, şi este în regulă.
Atât timp cât nu profită de oamenii care sunt meniţi.
Nu este chiar atât de rău pe cât pare.
Sunt bine.
Priveşte.
Analgezice. Abia dacă doare.
Dawn avea nevoie de Trevitt pentru ceva.
Ştiu că despre asta a fost vorba.
Strici lucruri,
este prinsă şi ea.
Nu suntem prinşi.
Merg cu tine.
Subsolul este cea mai rapidă cale de ieşire.
Orice zgomot şi vom avea plimbăreţi.
Atunci nu vom face zgomot.
Voi ţine ochii pe Dawn.
Ţine o cheie de rezervă în banca liftului, undeva în biroul ei.
Crezi că o poţi găsi?
Da.
Înapoi.
Salutare.
Sper că nu te întrerup.
Dawn cerea cheia sa.
Chiar aşa?
Doar ce am fost cu Dawn
şi nu părea să îşi amintească asta.
Este în regulă.
Poate că nu trebuie să ştie.
Poate că mai este o soluţie.
Ştii?
O situaţie din care să câştigăm amândoi.
Ce zici, Bethy?
Ne înţelegem cumva aici?
Bună fată.
Acum, Joan, nu este chiar atât de rea.
Norocul meu...
tu nu eşti o luptătoare.
Da, trebuie să fie bateria.
Mă voi opri şi voi aduce alta.
Bine.
Beth.
E totul în regulă?
Joan te căuta.
Am văzut-o pe ea împreună cu Gorman că se îndreptau spre biroul tău.
Mulţumesc, Beth.
Eşti gata?
Da.
O dată ce eşti în siguranţă, coboară.
Bine.
Noah?
Noah? Noah?
Poţi să mergi?
- Da, sunt bine. - Bine.
Acolo.
Ajutor.
Cine naiba crezi că eşti?
El m-a atacat.
L-a fel cu a atacat-o şi pe Joan.
Aşa cum tu l-ai lăsat.
Ştii ce se întâmplă aici, dar laşi să se întâmple.
- Tu laşi asta să se întâmple. - Asta facem noi.
Nu vine nimeni, Dawn.
Nimeni nu vine.
Vom muri cu toţii şi tu permiţi să se întâmple asta degeaba.
Te vindeci repede.
Îţi vei reveni în vreo două zile.
Trebuie să fac ceva.
Cum de ai ştiu că Trevitt era doctor?
De asta mi-ai spus să îi dau medicamentele greşite, nu?
M-ai făcut să-l ucid.
Că dacă ar fi trăit, ar fi fost un alt doctor
şi Dawn nu ar fi avut nevoie de tine.
Nu te-ar fi protejat.
Trevitt a fost oncolog la St. Ignatius.
Îl ştiam.
M-ar fi dat afară.
Poate Gorman...
poate m-ar fi ucis.
N-am avut de ales.
Foloseşte tot ce poţi folosi.
Când l-au arestat pe Hristos, Petru a negat că este unul din discipolii săi.
N-a avut de ales.
L-ar fi crucificat şi pe el.